- Har du saknat mig? - Ja, det har jag.
- Mycket ska ordnas på några dagar. - En liten fest hade räckt.
- Neil och Anna kommer ju hit i kväll. - Allt är under kontroll.
- Är det här ditt? - Ja. Torra läppar.
- Lite tjejigt. - Rött går bra. Det fanns inget annat.
- Du kör Tom till skolan. - Jag är sen.
Jag med! Men det var värt det.
- Ingen märker nåt, det ser bra ut. - Vad då? God morgon, mamma.
- God morgon, raring. - Vi är sena.
Papperet för skolutflykten ligger i din väska. Glöm inte jackan.
Okej.
- Klar, grabben? - Var är min halsduk?
- Ta min. - Men den är svart, jag har ju blå kläder.
Det går nog ändå.
Hej då.
- Pappa, körde du hem i går kväll? - Ja, jag har möten i dag.
- Ses senare! - Hej då!
- Vi fixar maten, tar du dekorationerna? - Inga problem. Vad vill du ha?
- Ballonger, girlanger... Och nåt i baren. - Så generöst!
Så att alla har trevligt. Inte så mycket att jag måste magpumpas!
Du vet ju hur Neil är. Jag pratar med hyresvärden. Ses i kväll!
Vi pratar mer då, Anna. Hej då!
- Dr Foster. - Hur är det, Gordon?
Inte alls bra. Jag har ont i ryggen.
Vi tar det där inne. Jag bara hälsade.
- Hur mår du? - Bra, utom i håret.
Ja, jag ser det.
PARMINSTER ALLMÄNLÄKARE
- God morgon, Julie. - Inte särskilt.
- Jack är sjuk, han kommer inte. - Nu får han sista varningen.
- Vad sa han? - Magsjuka.
- Han var på puben i går. - Han har tolv patienter.
- Dra ner besöken till åtta minuter. - Det är omöjligt!
- Prata fortare! - Ses senare, Luke! - Ingen respons.
- Alldeles för ung. - Kanske.
Men jag "råkade" stryka mig mot honom häromdagen, och han är jättevältränad.
- Du skulle göra det om du kunde. - Ros! - Ska vi sätta i gång?
Jag bor ju ensam, och en gång i veckan kommer min syster. Hon får köra långt-
- men hon tar med sig mat till mig: soppa, tomater, kött, lök.
En torsdag hade jag huvudvärk. Det är inte därför jag är här, men...
Jag har haft det i åratal.
Förra helgen såg jag en dokumentär där de sa att huvudvärk...
Kan vi återgå till symptomen som fick dig att komma hit?
Jag ligger och stirrar hela natten, sover några timmar och somnar sen på dagen.
Har nåt förändrats nyligen, nytt boende, nytt jobb? Har du en sambo?
- Finns det inte sömntabletter? - Jo, men de är nog inte rätt för dig.
- Inte rätt för nån som inte kan sova? - Som sista utväg eller vid hälsoproblem.
Ni tror att jag ljuger! Ni ger mig ju inte tabletterna fastän de skulle hjälpa mig.
Vi bör prova andra lösningar först.
Vi öppnar en ny restaurang i morgon. Kom på invigningen, så jag får tacka dig.
- Det behövs inte. - Snälla! Jag skickar uppgifterna.
Okej.
- Så jag behöver inte göra nåt? - Fortsätt ta de här, men inget annat.
Bra.
- Gemma, tack så mycket. - Inga problem.
"Dr Foster for till Gloucester mitt uti ett regn."
"I en pöl hon klev, och bort hon drev. Hon syntes ej igen."
Det hoppas jag inte! Du är jättemodig, Poppy.
- Tack! - Hej då.
- Harry har kollat min läxa. - Är han duktig?
Ett geni, han gjorde ett IQ-test och fick 140.
Gemma? Hej! Hur är det?
- Förlåt, jag... - Becky, Simons assistent.
Ingen fara om du inte känner igen mig, det är länge sen vi sågs. - Hej, Tom!
- Går din dotter här? - Isobel. Ja, numera.
Jag och hennes pappa separerade i fjol, så vi ville ge Isobel en nystart.
Och läxklubben är så bra. Jag kan låsa på jobbet och hämta henne halv sex.
- Förlåt att jag inte kände igen dig! - Det händer ofta.
Min egen nystart var att blondera mig!
Mamma klagar och säger att jag liknar Tess Daly, men jag gillar det.
- Hur som helst, vi ses senare. - Hej då.
- Mamma! - Ja?
Vet du hur många ben det finns i en människofot?
26, och 33 leder, och fler än 100 muskler, senor och ligament.
- Du är en sån nörd! - Jag vet.
Jag satt i bilkö i 20 minuter, men trots en sen morgon är jag väl rätt tidig?
- Och jag har vin. Ska jag hjälpa till? - Häll upp ett glas. Innan jag glömmer...
- Tålde du färgen? - Färgen gick bra.
- Hälsar du på gästerna i kväll? - Nej. Mamma säger att jag slipper.
- Du är inget småbarn längre. - Du berättar bara jobbiga historier.
- Du väljer själv. - Okej.
Berätta hur du hade det i helgen.
Det var en konferens: män på ett billigt hotell pratade om byggplaneringslagar.
- Gick ni ut på kvällarna? - Ibland.
- Kasino, roulett, drinkar, kvinnor... - Vi var i Hemel Hempstead.
- Kasinon är trista, man förlorar ju bara. - Jag ska förklara för dig.
Nej, det ska du inte.
- Okej. Vi ses sen. - Vill du ta med lite saft?
- Hej, välkomna! - Bra timing.
- Jag fick stanna för drickat. - Det behövdes inte!
Det är sånt du gör...
Det var en semesterort, men inte pjåkigt. Man hade stranden utanför dörren.
Ja, och de har aktiviteter för barn. Det är barn överallt.
- Som gastar. - De hade kul! - Han sa "håll käften".
- Det sa jag inte! - "Håll snattran", som en sur gubbe.
- Det är ett uttryck! - Vi blev inte så populära.
- Gem gillar inte att känna sig instängd. - Jag skulle visst trivas där!
Det är ju du som inte gillar vatten. - Han blir till och med nervös i duschen.
- Han kan inte simma. - Fick du inte lära dig i skolan?
- Jag hade astma som barn. - Jag räddade honom en gång.
- Jisses, jag tror inte att vi behöver... - Jo, det tror jag att vi gör.
- Har jag inte berättat för er? - Tror inte det!
Vi var på semester i Grekland, på stranden-
- och han hoppar i havet, antagligen för att plaska runt lite.
Plötsligt sveps han i väg och håller på att drunkna-
-så jag rusar till undsättning.
- "Baywatch"! I slow motion... - Du kan sluta tänka på det nu.
Jag simmar ut och hjälper honom i land, och allt går bra.
Men han hostar och väser och överdriver, förstås.
Det var på riktigt, och väldigt genant. Vi hade bara varit ihop i två månader.
- Tre! - Okej, men så här är det:
- Jag kunde inte andas och dog nästan. - "Dog nästan"?
Men det som hände fick mig att inse att hon var den rätta.
"Det är hon, och jag vill aldrig släppa taget om henne."
Smart, rolig, sexig i bikini...
Och dessutom, på den tiden, knallrött hår.
- Du skojar! - Det var en fas.
- Samma kväll friade jag. - Så det var då...!
Och av nån anledning sa jag ja.
- Du gjorde dig ett kap! - Inte du. - Du borde lära dig simma ordentligt.
- Det behövs inte. - Jo! Jag kan lära dig. Med armpuffar...
Strunta i det, när jag fyllde 40 valde jag bort en massa saker. "Jag ska aldrig..."
- Hur känns det inför födelsedagsfesten? - Bra, tror jag. Jag får inte veta mycket.
Jag ansvarar för grillen, det räcker!
Ring och varna myndigheterna!
Herregud! Jag såg dig inte.
Jag tar hand om tilltuggen, så om du var orolig över dem är allt lugnt.
- Det är inte tilltuggen. - Nej.
Jag hittade ett långt, blont hårstrå på Simons halsduk.
Tror du att han har varit med nån annan?
En lång, blond kvinna?
- Jag vet att det är nojigt. - Många har blont hår!
- Jag har bara aldrig... - Jag ligger med Simon, det är nog mitt.
Jag skojar! Gud, du är verkligen orolig.
Det tillhör inte ens nödvändigtvis en kvinna! Män kan vara blonda.
Hästar?
När tanken väl har rotat sig...
- Litar du på honom? - Ja.
Ja!
Lita då på honom. Annars börjar du kolla hans mobil, hans fickor...
Ni två har det jättebra ihop.
Hårstrået är bara ett hårstrå.
Jag ser att du har fyllt på glaset. Rätta takter. Du jobbar för hårt, vin är bra.
Kom nu.
- Hej då! - Tack!
Kom nu, tösen.
Spelar det nån roll?
- Har jag gjort nåt? - Va?
Du beter dig som om jag har gjort nåt fel.
Trött...
- Jag älskar dig. - Gå upp, så lagar jag te.
Jag har läppbalsam! Ett blont hårstrå, inget på hans mobil - är det allt?
Ja. Jag borde inte ens ha kollat, men hans assistent blonderade sig nyligen.
Antingen ligger de med varandra, eller så har hon väl hängt upp hans halsduk.
- Det här är inte likt dig. - Simon är aldrig hemma före halv åtta.
- Okej... - Men jag sprang på hans assistent.
Hon låser kontoret fem och hämtar sin dotter. Vad gör han i drygt två timmar?
Han är inte med henne om hon hämtar dottern!
Sen tänkte jag att det kan vara Anna. Jag vet.
Det... Det är bara en känsla.
Dricker du mer kaffe än vanligt? Du beter dig som om du får i dig för mycket.
- Förlåt. Ingen fara. Krisen är över. - Bra.
Jag har googlat "utslag".
Hudåkommor kan se väldigt olika ut, men inget liknar det jag har.
Du fick salvan i går. Det tar en vecka att se om den hjälper.
Men man borde redan se en förbättring, och det gör man inte.
Jag har också slutat med tvättmedlet som ni sa, men jag ser ingen skillnad.
- Du måste gå, jag mår inte bra. - Ni är ju läkare!
- Ironiskt, va? - Vad står på? Vad är det för fel på er?
Jag har feber och mår inte alls bra...
Ärligt talat misstänker jag att vad det än är, så är det nog smittsamt.
Jag måste åka till Toms skola. Jag tar hem jobb.
- Kan du boka om de sista patienterna? - Javisst.
- Vänta! Det här är brådskande. - Då får du ringa i morgon bitti.
- Sömnproblemen beror på ryggvärk. - Ta smärtstillande.
- Jag behöver nåt starkare. - Låter benzodiazepin lämpligt?
- Vet inte. Ja. Vad är...? - Muskelavslappnande, ett sömnmedel.
Du nämnde inte ryggvärken i går, Carly. Jag tror att du har kollat på nätet.
- Varför behöver du tabletterna? - Jag kan inte sova.
Du kan berätta vad som helst för mig. Ibland behöver man bara prata. Okej?
Boka en tid när du är redo att lita på mig.
- Hallå? - Anna, det är jag.
Du kan kanske inte, men Tom behöver hämtas i skolan. Jag är fast på jobbet.
I eftermiddag? Klart jag kan göra det. Vilken tid?
- Halv. - På framsidan? Jag tar med honom hem.
- Du är en stjärna. - Vi ses senare. Hej då.
- Du vill få bort mig. - Vi tar det inte nu!
Inte ute på gatan, vi ska ju ha ett möte.
Jag räddade ett liv på puben. En ung man hade ont.
Han hade blindtarmsinflammation och lever tack vare mig.
- Fint att höra. - Jag är fortfarande läkare!
Jävlar.
Vad är det? Gemma!
Gemma!
BRIDEWELL Äldreboende
Nej, det var Janet...
Hej, Helen.
- Jag visste inte att du var här! - Jag kom nyss.
- Allt väl? - Ja, absolut. Hur har du det?
- Mamma har haft en jobbig natt. - Jag frågar om dr Barton kan hjälpa dig.
Tack.
Förlåt, jag vill inte vara ohyfsad, men...
Ursäktar du oss ett ögonblick? Jag behöver kolla upp en sak.
Nu är jag nog i knipa.
- Ska du inte hämta Tom? - Anna gör det.
Du kommer inte hem förrän halv åtta, och Becky låser kontoret fem.
Jag undrade vad du gjorde i 2,5 timme varje dag.
- Vad jag gjorde? - Så jag följde efter dig.
- Jag åker hit. - Varje dag?
De flesta. Hon har blivit sämre på sistone.
- Varför har du inte sagt nåt? - Det är inte hemligt.
- Men du har inte nämnt det. - Okej. Förlåt.
Följde du efter mig?
Vad trodde du att jag gjorde?
- Är allt som det ska? - Jag blev bara orolig.
Jag... Det kvittar. Vi borde...
- Har ni rett ut allt? - Ja. Jag måste åka och hämta Tom nu.
- Allt väl? - Måste alla skriva in och ut sig här?
Ja, stränga brandföreskrifter. Har ni gjort det?
Ja. Jag...
Tack.
Vilken mardröm! Han är en sån idiot. Tack, Dennis. Förlåt.
SKRIV UT
SIMON BORTA
- Åh, hej! - Hej!
Jag letade efter Simons schema men kunde inte hitta det. Förlåt.
- Är det här hans väska? - Den är min.
Din? Förlåt.
Jag hade bara glömt lite anteckningar.
Jag hämtar Isobel, och Simon brukar gå vid fem.
Ärligt talat hoppades jag det. Vi har inte varit på resa på länge.
För att boka en behöver jag hans schema. Det är därför jag smyger.
Det är jättesnällt.
Jag kan gå igenom det och mejla dig förslag på veckor, om det går bra.
Då behöver du inte gå igenom hela grejen. Jag ska inte säga nåt.
Det är okej.
Jag vill öppna en restaurang som bara serverar två saker, fantastiskt vällagade.
Till exempel lamm och morötter.
Vilken dålig idé. Om man inte gillar det, då?
- Gå inte dit, då. - Vad heter stället? - Ciao.
- Och det ägs av en patient? - Susie Parks. Jag kunde inte tacka nej.
- Susie Parks? - Ja.
- Är hennes make Chris Parks? - Jag tror det.
Jag har ju nämnt honom för dig, han har givit mig råd och hjälpt mig.
- Deras restaurang ska invigas i kväll. - Otroligt!
Förlåt.
För vad då?
Jag jobbar sent och är ofta borta just nu, men jag uppskattar att du stöttar mig-
- och när projektet är i gång lovar jag att det är värt det.
Kommer ni, eller?
Oroa dig inte för det. Kom nu, vi är sena.
- Hej! - Jag har just fattat!
Samma här! Foster och Foster, det var ju tydligt.
Gemma, det här är min make Chris. - Det här är den speciella dr Foster.
- Tack så mycket för hjälpen. - Äsch.
- Ros Mahendra, min kollega. - Jag har sett dig.
- Och Tom. - Välj chokladkakan till efterrätt.
- Har du gjort den? - Hjälpt till med receptet.
- Vad fint det är. - Det ska vara hemtrevligt.
Vi har ju fem restauranger nu-
- men det här är vårt hem, så det ska kännas personligt. Alla hjälper till.
Jag jobbar här ute, Susie håller koll i köket.
Vår yngste, Andrew, serverar, och Kate är nånstans... - Kate!
- Barnarbete. Jag ger mitt godkännande. - Absolut.
Kom i morgon, så vi får bjuda igen. Simons 40-årsfest på The Artichoke.
- Fyller du 40? - Tack, jättegärna! - Absolut. Varför inte? Vi kommer.
- Nu måste jag... Ha en trevlig kväll. - Jätteroligt att ses.
- Detsamma. Jag älskar det här stället. - Du är så rar. - Hej då.
Det här var en pub förut, jättehemsk. Vad hette den? The Honey...
- The Beehive. - Just det!
Det enda stället där man fick köpa sprit om man var underårig.
Ursäkta.
Hej!
Allt väl?
Ja. Bara bra, tack.
- Vad händer här? - Det är en ny restaurang.
- Jobbar du på The Crown? - Ja.
- Du ser stressad ut. Vill du ha en? - Nej, jag har inte rökt på åratal.
- Men förut? - Min make hjälpte mig sluta.
- Du dör inte av det. - Inte helt sant.
Det är Daniel, min pojkvän. Han har fått nytt jobb och firar.
Och ja, han är en tölp. Men inte så hemsk för att vara en sån.
Är allt som det ska?
Ibland behöver man bara prata.
Jag är rätt säker på att min make ligger med nån annan.
- Har du sett dem? Hittat mejl eller nåt? - Nej.
Var säker först. Min polare slängde ut killen för att han ljög om var han varit.
Men han var och köpte en födelsedags- present åt henne. De gjorde slut.
De kunde inte lita på varandra efter det.
- Ska du gå in igen? - Ja.
Då behöver du ett sånt här.
Och lite av den här.
Oj, jisses...
- Tack. - Inga problem.
- Var fan har du varit? Jag är ju här! - Jag måste fortsätta jobba nu.
- Samma igen, tack. - Beställ där inne!
- God natt, grabben. - God natt.
- Sov gott. - Jag sover redan.
Dröm sött, då.
- Jag älskar dig, Tom. - Och jag älskar dig.
Vad är det?
Inget.
Otrogen make
Förlåt ALDRIG en otrogen make
Tecken på otrohet
"Är det min älskade?", är det en dikt? Från en pjäs, "Den sörjande bruden".
"'Är det min älskade?' Ställ ånyo den frågan."
"Tala ånyo med sådan len stämma."
"Och blicka ånyo med längtan i dina ögon."
Grattis på 40-årsdagen
"O nej, det mäktar du icke."
"Mäktar du då förlåta mig?"
"Kan du se mitt misstag med blida ögon och kalla det galenskap?"
"Ge så galenskapen ett än mildare namn, och kalla det passion."
"Var sedan än vänligare, och kalla passionen..."
"...kärlek."
- Är allt som det ska? - Ja. Oroa dig inte.
Vi sa att det var brådskande-
- men det var för att jag vill prata med dig.
Jag menade med dig. Dina ögon är röda.
- Har du fortfarande svårt att sova? - Ja.
Jag ger dig tabletterna du har bett om, så du kan se om de hjälper.
Men jag vill be om en sak i gengäld.
Carly: Han har gått in i ett hus nära Sandbridge, vid floden.
Förlåt.
- Du leder väl mötet? - Visst.
- Allt väl? - Ja.
Jack? Varsågod och kom in.
Slå dig ner.
- Njuter du av det här? - Självklart inte.
- Varför måste ni vara tre? - Det är standardförfarande.
- Vem fattar beslutet? - Alla.
- Men vem ska jag prata med? - Jack, du vet att jag har högst rang.
Jag har varit familjeläkare i 35 år. Jag är respekterad i den här staden.
Och förr kände läkarna här patienterna och hade tid att ta hand om dem-
- men nu är det en institution där allt handlar om effektivitet och förvaltning.
Vår grundregel är "åsamka ingen skada" men skada har åsamkats!
- Får jag avbryta? - Nej! Jag tänker prata klart.
Har du druckit i dag? Jag känner lukten.
Varför inte? Jag jobbar ju inte. Jag godtar inte hur företaget styrs!
Nej. Det handlar inte om hur företaget styrs, du godtar inte mig!
Du förolämpas av att jag är en 37-årig kvinna, inte härifrån, bra på mitt jobb-
- och jag fick bli ny ledande delägare, inte du. Du gillar inte mig.
Det stämmer. Men inte för att du är kvinna eller inte härifrån.
När du kom hit gav jag dig gladeligen en chans.
Men jag är trött på dig, för du har blivit styv i korken. Du tror att du är så smart.
Vi får avskeda dig. Du har tre varningar.
Så här går det för arroganta personer: de blir ensamma!
- Se så, nu lugnar vi ner oss. - Behövs inte, jag har fattat!
Jag har aldrig sett dig sån!
Ursäkta. - Ja?
Han var där i en halvtimme med fördragna gardiner.
- Nu är båda ute, han säger hej då. - Ta ett foto.
För långt borta. De...
De kysser varandra.
- Är du kvar? - Hur ser hon ut?
Din längd, blond. De tar var sin bil.
- Hur gammal? - Det går inte att se.
Ta ett foto!
Det kan du, gör det.
- Ta ett foto av vad som helst. - Okej.
Jag skriver ut protokollet om vi är klara.
Ja, det tror jag.
Det var allt jag fick med, tyvärr. Hur är det med dig?
Vill du få reda på vem det är?
- Va? - Jag kan ta reda på det.
Gå in, jag ska bara prata med min kompis.
Glöm inte att tårtan står på bordet!
En polare på puben jobbar på polisstationen och kan kolla bilskyltar.
Susan... Parks.
Va?
Vet du vem det är?
- Vad tänker du göra? - Det känns helt orimligt...
- Här. Sju tills vidare, se hur det går. - Ja. Tack.
Jag antar att han väcker dig.
Varje natt när jag kommer hem efter jobbet tjafsar han ända till morgonen.
Om jag kan somna så fort jag kommer hem... blir det lättare.
- Du behöver inte stanna hos honom. - Jag vet!
Carly, visa mig.
- Är det han som har gjort det här? - I går kväll, ja.
Han lämnar mig inte i fred.
Nej, jag behöver dem!
Var är han?
- Vi blir sena till festen! - Kan inte hjälpas.
Nummer sju?
- Vad tänker du göra? - Pratas vid lite.
- Du känner honom inte. - Du vill väl att han lämnar ditt hem?
Då så.
Simon: Var är du?
- Vad heter han? - Daniel Spencer.
Vid problem, kör i väg med Tom och ring polisen.
- Mamma, vart ska du? - På hembesök.
- Daniel Spencer? Jag är din läkare. - Nej.
Jag är ledande delägare och har övergripande ansvar. Får jag komma in?
- Är det normalt med hembesök? - Nej. Slå dig ner.
- Varför då? - Du borde nog det.
- Du vet väl vad patientjournaler är? - Va?
Alla samtal med läkaren dokumenteras, och de kan vara väldigt avslöjande.
- Hur går det med ditt nya arbetsansvar? - Va?
Ibland kommer journaler på avvägar och fel personer får tag på dem.
Arbetsgivare, till exempel. Och där står sånt som man inte vill att folk ska veta.
Tidigare drogmissbruk, psykologiska besvär...
- Jag tar en cigg. - Vem är du?
Dr Gemma Foster, chef för Parminsters vårdcentral. Låt mig prata klart.
- Jag har sett Carlys arm. - En olyckshändelse.
Det är ett djupt blåmärke. Du ska härifrån.
Det angår fan inte dig.
Du borde söka hjälp. Boka tid hos mig om du vill-
- men om du kommer i närheten av henne igen-
- får dina arbetsgivare en kopia av din journal.
Och om den inte redan innehåller nåt opassande, så ser jag till att den ändras.
Drogproblem, våldsrelaterade skador. Jag nämner din tjejs arm för polisen.
- Då får din karriär ett abrupt slut. - De kommer inte att tro på dig.
Jag är erfaren läkare, ledande delägare, skolrådsledamot, och folk litar på mig!
Din jävla subba!
Tycker du att det är okej att tilltala kvinnor så?
Det är det inte.
Daniel...
Hon skickar dina grejer, ge dig av nu.
- Han kommer säkert tillbaka. - Knappast. I så fall skickar jag polisen.
- Angående det andra, din grej... - Ja?
Du sa att du hade sökt överallt men inte hittat nåt. När jag såg...
...det jag såg tidigare, så öppnade han bakluckan till bilen flera gånger.
Så om du vill veta vad som pågår, prova att kolla där.
Vännen, ge mig den.
Ursäkta. - Var har du varit? Vad är det?
- Ge Anna den. - Visst. Förlåt, jag undrade var du var.
Har du dina bilnycklar? Jag saknar ett örhänge, har sökt överallt.
- Du är fin. - Det måste vara där. Jag behöver det.
Okej... Kom bara tillbaka fort.
- Vi är framme! Ut, allihop. - Kom nu.
Uppför er väl, allihop. - Även döttrar.
Chris, hej! Vad roligt att ni kom!
Susie, hej!
Ros: Gemma åkte från jobbet, hon tänker nog följa efter dig.
Hej! Var har du varit?
Allt väl?
Jävlar! Aj!
Aj!
Jag är en idiot, förlåt.
- Jag måste ta av dig den här. - Aj!
- Så där. - Jag ska kanske låta Neil sköta maten.
Hur är det?
Om du är klar i sjukhytten behöver vi låna dig en stund. Le vackert nu!
Tack ska ni ha. Wow!
Håll tal!
40, jisses.
Jag tänkte tacka för att ni är här, men ni vill ju bara åt gratisspriten.
Särskilt du.
Jag gillar inte att hålla tal, men jag vill åtminstone tacka två personer.
Först Tom. Han är skärpt, han uppför sig väl... för det mesta.
Men framför allt, och han lär inte gilla att jag säger det här, men han är snäll.
Han vill alltid att folk ska vara glada, och gör allt för att det ska bli så.
Förlåt. Jag vet att jag generar dig, men jag är så stolt över att vara din pappa.
Och den andra personen. Jag har ju bott här hela livet förutom fem år i London.
Jag avskydde det, men jag är glad att jag flyttade dit, för i London...
...träffade jag Gemma, och då föll allt på plats.
Jag vore inget utan henne. Hon är en underbar mamma, begåvad läkare-
-och ingen pjåkig familjeförsörjare...
När jag drömmer-
- om nåt skrattar hon aldrig utan frågar hur hon kan hjälpa till.
Och i gengäld är hon fast med en medelålders man.
Så av medkänsla och beundran, stå upp och skåla för Gemma!
Skål för Gemma!
- Kom igen, Gemma! - Håll ett tal!
Nu sätter vi fart på festen!
"Det är helvetet. Likväl ska jag förbli lugn."
"Nu gryr dagen"-
- "och ödets långsamma hand skall lyfta slöjan och lämna dig avtäckt."
"Himlen rymmer ingen vrede lik kärlek som i hat förbytts"-
- "och helvetets alla fasor är ett intet mot ursinnet hos en bedragen kvinna."
NÄSTA GÅNG
- Hur länge har du vetat? - Herregud, Gemma.
Jag vill att han ska se resväskorna och förstå vad han har förlorat.